NETFLIX ESITTÄÄ
Perustuu löyhästi Denis Diderot'n tarinaan
Madame de Monthabor, madame de Choisy, kreivitär Lubac,
Courcelles'n paronitar, hänen kotiopettajattarensa ja kamarineitonsa,
markiisi de Montaigu ja hänen kaksi tytärtään,
Lady Mary Wortley -
ja hänen ystävänsä, jonka nimen unohdan, mutten kasvoja.
Sekä markiisi de Saint Méran ja madame de Volnay.
Pieni otanta kokoelmastanne,
joka on kantautunut korviini täällä eristyksessä.
Markiisi, täytyykö nimeni olla valloituksienne listalla?
Nauttikaa ystävyydestäni ja unohtakaa tuo päähänpisto.
Tuomitsette minut kevein perustein.
Eikö filosofianne perustu keveydelle?
Miten voidaan olla järkeviä ja karttaa taikausko ja omahyväisyys -
ilman eteeristä, ketterää ja hilpeää nokkeluutta?
Miksi moista häilyvyyttä mieheltä, joka on noin älykäs?
Rehellisyyden vuoksi.
Rehellisyyskö sai teidät viettelemään kaikki nuo naiset?
Minä en viettele ketään, vaan minut vietellään.
Olette niin herkkä, markiisi.
Rehellisyydelläkö vakuutitte heidät palavista tunteistanne?
En vakuuta ketään.
Minä vain ilmaisin rehelliset tunteeni, jotka he herättivät minussa.
Eikö ole outoa, että syvät tunteenne -
väistämättä kaikkoavat muutamassa päivässä?
Luonto on oikukas. Näin se on.
Muu olisi epärehellistä.
Luonto on tehnyt minusta välinpitämättömän rakkauden paloa kohtaan.
Se on aina ollut minusta yllätyksetön, pitkäveteinen näytelmä.
Markiisiparka. En halua loukata teitä.
Huolimatta välinpitämättömyydestäni tunteitanne kohtaan,
aiotteko viipyä vielä?
Niin pitkään kuin vain sallitte, madame.
Te pitkästytte, markiisi. Tulette huomaamaan sen.
Katsotaan sitä yhdessä.
Hyvää huomenta.
Olette jo ylhäällä.
Huomenta, madame.
Rakastitteko edesmennyttä miestänne?
Miten outo kysymys. Totta kai.
Rakastitteko oikeasti?
Kuten vaimon odotetaan rakastavan miestään.
Avioparien välille voi syntyä aitoja tunteita.
Pidin hänestä paljon ennen häitämme.
Sitten kaikki muuttui murheeksi ja riidaksi.
Kadutteko avioliittoanne?
Haluatteko tietää, mitä ajattelen?
On sääli, että kokemattomat sielut voivat mennä naimisiin.
Samoin kuin opetetaan käytöstapoja ja latinaa,
pitäisi opettaa parisuhteessa elämistä ennen avioliittoa.
Vain rakkaus voi opettaa sen.
Silloin minusta ei tule aviokelpoista.
Ettekö halua rakastaa ja tulla rakastetuksi?
Oikeasti rakastetuksi.
Lapsena, kyllä. Jo nuorena tarkkailin rakastuneita.
Pian huomasin, että he vain teeskentelivät -
vakuuttaakseen maailman ja itsensä.
Uskon vain ystävyyteen.
Lihallinen rakkaus on helposti katoavaa.
Kuinka voitte välittää rakkaudesta, jos ette ole tuntenut sitä?
Tietäkää, että olen todistanut aitoa rakkautta.
Tätini ja setäni kasvattivat minut ja olivat harmoninen pari.
Kahdesta ihmisestä tuli yksi.
Lapsuudestani asti, ilman, että tajusin sitä,
heidän täydellisyytensä ruokki sieluani.
Miksi, heistä huolimatta, teillä on ollut paljon suhteita?
Koska jokaisessa naisessa luulin löytäväni -
häivähdyksen siitä ihanteesta.
En ole luopunut ihanteesta,
joka raastaa elämääni, kunnes toteutan sen.
-Pitäisikö teitä sääliä? -Ei.
Minulla on toivoa,
ja se kasvaa teidän kanssanne.
Annanko teille toivoa?
Huvittavaa. Ette kuule, mitä teille sanotaan.
En väsy tarkkailemaan mielikuvitustanne.
Yritän saada pakkomielteen mielestänne.
Ette mielestäni.
Vaan sydämestäni.
Missä sydän piileksii?
Omanne on niin nokkela, että sitä ei huomaa.
Ennen kuin tuolit asetellaan,
katsokaa viimeisen kerran tätä näkymää,
jossa luonto ilmaisee itseään vapaasti,
omin keinoinsa.
Laittakaa tämä tuoli tuonne.
Katsokaa.
Voimme kuvitella jonkun istuvan tuolla mietiskelemässä.
Voimme aistia ajatusten tulevan luonnon värisiksi.
Emme tarkkaile enää luontoa, vaan sen ja ihmisen kohtaamista.
Osuitte naulan kantaan.
Miksi pyysitte kahta tuolia?
Koska esitykseni ei ole ohi.
Laittakaa toinen tuonne.
Tuolit saavat meidät ajattelemaan kahta ihmistä -
istumassa hiljaisuudessa vierekkäin.
Heidän sielunsa ovat yhtyneet luonnon edessä,
siteellä, joka on yhtä pyhä kuin luonnon rikkumaton rauha.
Törmäsin markiisiin.
Viipyykö hän vielä kauan?
En tiedä. Hän on ollut linnassa neljä kuukautta.
Ei yhtäkään illallista ilman hänen seuraansa.
Usein hänen pitäisi mennä Pariisiin tai muualle,
mutta joka kerta hän jää tänne -
valittamatta taloudellisista tappioista.
Hän kaiketi liehittelee teitä suurella huomaavaisuudella -
todistaakseen rakkautensa teitä kohtaan.
Kyllä.
Hän on ylpeä eikä palaa Pariisiin, ennen kuin on valloittanut kohteensa.
Olette mietteliäs.
Onko hänen liehittelynsä tehnyt tehtävänsä?
Onko ystävänne väärässä?
Vaihdetaan puheenaihetta.
Tulinko Pariisista, jotta emme kertoisi salaisuuksiamme?
Ystävyytemme perustuu -
keskusteluidemme vilpittömyydelle ja esteettömyydelle.
Onko mies rikkonut siteen, joka on aina yhdistänyt meitä?
Ei, mutta tiedän, mitä ajattelette markiisista.
Jos uskoudun teille, voitte järkyttyä.
Mielipiteenne on minulle arvokas.
Oletteko antautunut markiisille?
En ole antautunut kenellekään.
Uskon teitä.
Mikä on syynä tähän kiihtymykseen?
Hyvä ystävätär,
Pariisissa tuntemanne markiisi ei ole sama mies,
joka on ollut täällä.
Mies voi muuttua. Olen nähnyt sen näinä päivinä.
Hän teeskentelee mitä vain saavuttaakseen päämääränsä.
Tunnette minut hyvin. Pidättekö minua noin naiivina?
Kuinka ainutlaatuista antaa minulle syntymäpäivälahja.
Se on muodissa Englannissa.
Täällä se ei ole muodissa, mutta olen imarreltu eleestänne.
Kiitos, madame.
On mennyt puoli vuotta siitä,
kun jätitte seurapiirit ja liiketoimenne.
Tänään, kun täytätte vuosia,
ettekö harkitse järkevämpää ajankäyttöä -
ja sitä, että on hullua viipyä täällä näin pitkään?
Elämä, jota vietin aikaisemmin, oli hulluutta.
Kasvonne herättivät järkeni, seuranne vahvisti sitä.
Osaisitte imarrella paremminkin.
Rehellisyys on usein kömpelöä.
Se ei pyri viettelyyn.
Se on haavoittuvainen ja viaton.
Se vaalii sitä, mikä meissä on puhtainta.
Tulette vielä kaipaamaan seurapiirejä.
Ihmiset väsyttävät minut, ja yksinäisyys myös.
Täydellinen seurapiirini muodostuu rakastuneesta naisesta ja miehestä.
Teidän on löydettävä teitä rakastava nainen.
Sallin itselleni toivoa.
Mihin toivonne perustuu?
Todisteeseen, jonka annatte päivittäin.
Minäkö?
Joka päivä seuranne vahvistaa tunteitani.
Niistä tulee kivenkovia.
-Pilkkaatte minua. -Suokaa anteeksi.
Rakastan teidän hymyänne.
Uskotteko minun antautuvan teille?
Varmasti.
Kuinka voitte pysyä noin kärsivällisenä?
Olen kehittänyt kärsivällisyyttäni.
Onnittelen teitä itsekuristanne.
Ette yritä suudella minua.
Pelkään loukkaavani teitä ja menettäväni seuranne ikuisesti.
Järkevää järkeilyä noin kiihkeältä mieheltä.
Olenko liian järkevä?
Sanoinko niin?
Ette, mutta...
Mutta...?
Tarkoitatteko...?
En sano enempää.
Ystäväni.
Päivää, madame.
Päivää, markiisi.
Tiedän, että olette ystävättäriä.
En soisi läsnäoloni estävän teitä puhumasta vapaasti.
Sallikaa, että jätän seuranne.
Kiitos huomaavaisuudestanne.
Pahoittelen lähtöänne.
En halua tuottaa teille surua.
Menen kävelylle.
Luonto on vain kauneutenne varjo.
Luontainen epäluuloni on kadonnut.
Se auttoi minua erottamaan todellisen väärästä.
Nyt se on tuonut minut määränpäähäni. Olen vapaa.
Mikä intohimo!
Eivät kaikki intohimot ole samanlaisia.
Meidän on intensiivinen, muttei liiallinen.
Tunteissamme on hellyyttä ja järkeä.
Kertokaa minulle Pariisin uutiset.
Ei mitään, joka liikuttaisi rauhaisaa elämäänne.
Vaikka kaikki puhuisivat teistä ja markiisista, ette välittäisi.
Olette oikeassa. Onko se totta?
-Haluatteko tietää? -Viihdyttäkää minua.
Kun liittonne on julkinen, kaikki huvittelevat -
lyömällä vetoa päivistä, jotka pysytte yhdessä.
Rakkaus loukkaa niitä, joilla ei sitä ole.
Puhuvatko he vain meistä?
Voin kertoa surullisen tarinan.
Kertokaa.
En halua onneni kätkevän maailman suruja sielultani.
Muistatteko madame de Joncquièresin?
Vuosia sitten hän asui lähelläni.
Hän on paronin ja kreivittären tytär,
mutta avioliiton ulkopuolella syntyneenä hänellä ei ollut oikeuksia.
Eräs herttua vietteli hänet.
Madame uskoi avioliiton pelastavan hänet.
Herttua petti hänet valheellisella avioliitolla.
Madame synnytti herttualle tyttären.
Hän haastoi herttuan oikeuteen,
mutta koska hän ei ollut yhtä vaikutusvaltainen,
hän hävisi ja ajautui turmioon. Sen jälkeen en ollut kuullut hänestä.
Muistan.
Onko tämä muistutus tiettyjen miesten petollisuudesta?
Oi ei, madame.
Kerroin tämän, koska eräs palvelijani tunnisti hänet.
Missä hän on nyt?
Niin masentavassa paikassa, ettei sitä voi kuvata.
Eräänlaisessa paheiden luolassa,
jonne miehet kokoontuvat pelaamaan ja syömään illallista.
Tavallisesti pari vierasta jää sinne -
ja viettää yön madamen tai hänen tyttärensä kanssa.
Kuinka vanha tytär on?
Viisitoista kai.
Tyttö on sangen hienostunut ja kaunis,
mutta siinä alhaisuudessa sitä ei huomaa.
Se on entistä julmempaa,
kun epäonni kohtaa niitä, jotka tulevat meidän olosuhteistamme.
Mielestäni on osuvaa sanoa,
että onnellisuus on vain tuokio ajassa.
Olette väärässä.
Onnellisuutta, joka ei kestä, kutsutaan nautinnoksi.
Puut on leikattava sen ympäriltä,
jotta niiden varjo ei estä sen kasvua.
Tämä puu elää kauemmin kuin me,
ja se on ehkä liittomme ainoa todistaja.
Ette kuuntele. Ajatuksenne ovat muualla.
Anteeksi, olin uppoutunut ajatuksiini.
Mitkä ajatukset loitontavat teidät minusta?
Pelkään teidän suuttuvan.
Suuttukaamme yhdessä.
Tuota...
Minun on mentävä Pariisiin.
Voitteko lähettää jonkun?
Tällä kertaa en.
Jos kyse ei olisi isosta summasta, antaisin olla.
Älkää olko pahoillanne.
Menkää Pariisiin järjestämään asia.
Sallitteko minun jättävän teidät?
Mitä ne merkitsevät suhteessa aikaan, joka meillä on yhdessä?
Tarvitsetteko lupaani?
Tuntuuko teistä, että voisin määräillä teitä?
Voisin valittaa.
Olette oikeassa, ja kun jätän teidät,
nautin etukäteen jälleennäkemisestänne.
Ette ole kertonut matkastanne.
Ette anna tilaisuutta.
Suokaa anteeksi. Kuuntelen teitä.
Ajattelin teitä.
Ja silloin, kun ette ajatellut minua?
-Ajattelin sääriänne. -Markiisi...
Jos ette ajatellut sääriäni?
Ajattelin selkäänne.
-Selkääni? -Rakastan sitä.
Olkaa vakava ja kertokaa.
Ajattelin napaanne.
Matkaanne liittyi jotain muutakin.
Kyllä.
Rakennusajatuksia.
Rakennuksiako?
Eikö markiisi ole täällä?
Hän on Rouenissa. Liiketoimiensa takia hän matkustaa paljon.
Tiedän, mitä ajattelette.
En epäile hänen uskollisuuttaan. Hän ajattelee vain liiketoimiaan.
Hän peri omaisuuden.
Hän päätti ryhtyä rakentamaan asuinrakennuksia -
tuleville sukupolville.
-Oletteko huolissanne? -En ollenkaan.
Olen hieman väsynyt.
Terveyteni on ollut epävakaa.
Eivätkö markiisin matkat huolestuta teitä?
Ei ollenkaan.
Onko niin, että te ja markiisi tulette toimeen täydellisesti?
Ehdottomasti.
Eikö mikään ole hillinnyt tunteitanne?
Ei. Joka päivä ne vahvistuvat ja kasvavat.
Suokaa epäilykseni anteeksi.
Saattaa olla,
että olen kateellinen.
Kateellinen?
Haluaisitteko tätä, mitä minulle on tapahtunut?
Ylivarovaisuuteni ei salli sitä.
Itsepäisyyteni ei anna minun antautua ja saa minut ojentamaan muita.
Mitä voin opettaa, jos en ole kokenut mitään?
Miehet ovat ymmärtäneet sen. Kukaan ei liehittele minua.
Olen suojellut itseäni niin tehokkaasti, että mitään ei tapahdu.
Kultaseni...
Ylpeyteni uskottelisi, että kaikki on hyvin -
minun ja markiisin välillä.
Mutta ystävyytemme on liian rehellinen. En voi kätkeä huoltani.
Kaksi vuotta sitten -
sanoitte, että markiisi jättäisi minut ensin pariksi päiväksi -
ja että vähitellen liikematkat yleistyisivät -
ja että hän palaisi sanomatta mitään,
istuutuisi tuoliinsa, puhuisi koiralle ja nukahtaisi.
Ennusteenne oli oikea.
Mitä on tapahtunut?
Mitä rakastuneempia olemme,
sitä enemmän liioittelemme yksityiskohtia.
Tiedättekö arkkitehti Claude-Nicolas Ledoux'n?
Kyllä.
Hänen piti olla luonamme kuukausi. Hän jäi kolmeksi kuukaudeksi.
Hän työskenteli markiisin projektissa.
Hänen läsnäolonsa helpotti asioista keskustelua.
Aluksi lounastimme hänen kanssaan,
ja iltapäivisin markiisi puhui hänen kanssaan.
Pian nautimme kaikki ateriamme hänen kanssaan.
Olin heidän keskustelujensa ulkopuolella.
He olivat innoissaan projektista.
Markiisi oli hänen kanssaan aamusta iltaan.
Heidän ystävyytensä oli niin syvä, että minua ei ollut olemassa.
Kun hra Ledoux lähti,
luulin, että markiisista tulisi läheisempi, mutta ei.
Hän hautautui kirjeisiin ja kirjoihin ja kuka tietää mihin ajatuksiin.
Hän ei piittaa hyväilyistäni.
Hän puhuu minulle vain kysyäkseen lupaa lähteä -
hoitamaan korniiseja, savupiippuja tai kaakeleita.
Teidän ei kannata olla huolissanne.
Luottakaa kokemukseeni.
Tuo on tavallista jokaisessa suhteessa.
Kukaan ei välty siltä.
Intohimo ei voi kestää.
Markiisi lupasi minulle erityisiä tunteita.
En kestäisi, jos näin ei olisi.
Kootkaa itsenne. Pelkonne on perusteeton.
Markiisi ei liehittele muita naisia.
Ennen kuin kiusaatte itseänne, kysykää hänen tunteistaan.
Olen varma, että rauhoitutte.
Haaveiletteko?
Tekin haaveilette.
Totta, ja olen surullinen.
-Mikä hätänä? -Ei mikään.
En usko teitä, madame.
Antaa tulla.
Kertokaa minulle.
Kyllästyttekö, kun olette poissa liiketoimistanne?
En, mutta joskus...
Sitä kyllästyy.
Olette väärässä.
Olette täysin väärässä.
On vain sellainen päivä, jolloin kyllästyn.
Ystäväni.
Olen halunnut sanoa jotain, mutta se voi kiusata teitä.
Kiusata minua?
Ehkä.
Taivas todistaa viattomuuteni.
Se tapahtui tietämättäni, kirouksesta,
jonka uhri ihmiskunta on,
sillä en ole välttynyt siltä.
Mitä on tapahtunut?
Pelotatte minua. Mikä hätänä?
Markiisi, se on...
Tämä surettaa teitä.
Minun olisi parasta vaieta.
Ei, puhukaa.
Onko teillä salaisuus?
Eikö sääntömme ollut kertoa kaikki ajatuksemme?
Iloisuuteni on kaikonnut.
Olen menettänyt ruokahaluni. Syön ja juon vain pakosta.
En voi nukkua.
Öisin mietin, eikö markiisi ole enää rakastettava. On.
Onko minulla syytä valittaa? Ei.
Onko syytä epäillä uskollisuutta? Ei.
Eikö hän ole enää hellä minulle? On.
Miksi sitten tunteeni ovat muuttuneet?
Koska ne ovat.
En voi kieltää sitä.
En odota teitä yhtä kärsimättömästi.
En ilahdu enää näkemisestänne.
Huoli saapumisenne viivästymisestä,
ilahtuminen rattaittenne äänestä, kun saapumisestanne ilmoitettiin...
En enää tunne niitä.
-Mitä? -Rakas markiisi,
te olette sama, mutten voi kieltää,
että rakkaus on poissa.
Se on hirveää, mutta totta.
Madame, te...
Te olette poikkeuksellinen nainen,
olette ainutlaatuinen.
Teidän rehellisyytenne hämmentää minua.
Minun pitäisi hävetä.
Te olette mahtava, ja minä mitätön.
Te puhuitte, vaikka minä olin ensin syyllinen.
Rehellisyytenne innoittaa minua.
Olisin hirviö, jos en myöntäisi,
että sydämenne tarina on myös minun.
Se mitä sanoitte, sitä ajattelin.
Mutten sanonut mitään.
Kärsin vain.
Minulla ei olisi ollut rohkeutta puhua.
-Onko se totta? -Mikään ei ole todempaa.
Onnitelkaamme toisiamme,
koska olemme yhdessä kadottaneet tunteen, joka yhdisti meitä.
Olisi ollut onnetonta, jos rakkauteni olisi kestänyt,
kun teidän päättyi.
Voi, madame, ette koskaan ole ollut kauniimpi kuin nyt.
Jos kokemukseni eivät olisi tehneet minusta varovaisempaa,
luulisin rakastavani teitä enemmän kuin koskaan.
Miten meille käy?
Tapaamme toisiamme -
ja nautimme luottamuksellisesta ystävyydestämme.
Säästymme huolilta ja ongelmilta...
Suokaa anteeksi asuni ja hämmennykseni.
Jos palvelijanne ei olisi vaatinut, en olisi tullut.
Onneton kohtaloni on -
loitontanut minut kaltaisistanne ihmisistä, ja pidän itseäni -
arvottomana katseellenne.
En pitkästytä teitä murheillani.
Ette pitkästytä.
Kuuntelen teitä.
Tiedätte ehkä, että synnyin liitosta, jota ei solmittu.
Äitini oli kreivitär Demontoy ja isäni paroni Obolensky.
Kasvoin ilman vanhempiani, mutta sain hienon koulutuksen.
Olin nuori, kun Grimaud'n herttua pyysi kättäni. Luulin pelastuneeni.
Hän huijasi minua väärällä seremonialla.
Kohta minulla oli lapsi, muttei miestä.
Virheeni oli pyytää oikeutta ja käyttää siihen omaisuuteni.
Miehellä oli enemmän valtaa kuin minulla,
ja hävisin oikeudenkäynnin.
Hätä ei lue lakia. Tyttäreni ja minun oli elettävä.
Ajauduimme halveksittavien naisten pariin.
Missä hän on? Eikö hän ole mukananne?
Tulkaa lähemmäksi, neiti.
Istukaa tuohon.
Anteeksi.
Istukaa tuonne.
Tulkaa luokseni.
Teillä on kauniit hiukset.
Kiitos, madame.
Voitteko nostaa niitä?
Kyllä, madame.
Niskanne on erittäin kaunis.
Kiitos, madame.
Eikö näin kaunis olento voi löytää -
parempaa suojaa kuin se, missä olette nykyisin?
Oikeudenkäynnin jälkeen ja aikana vein häntä -
tuomareille, kirkonmiehille, arvohenkilöille ja rahoittajille.
He leikittelivät hänen kanssaan ja hylkäsivät hänet.
Kysymys ei ole hänen kauneudestaan.
Hän on itse suloisuus, mutta -
hän ei ole libertiini -
eikä hän osaa herättää miehissä mielenkiintoa.
Onko hän rehellinen?
Huolimatta ammatistamme -
hän on rehellinen.
Muutaman kuukauden ajan elämänne on karua,
mutta se ei jatku loputtomiin, ja saatte hienon palkkion.
Puhukaa siitä. Jos pyydän liikaa, sanokaa se.
En loukkaannu tai ylläty.
Arvostamme luottamustanne.
Jokainen pyyntönne on mahdollisuus kiittää teitä.
Vaatteet tekevät ihmeitä.
Annan teille aikaa asettautua. Tapaamme muutaman kuukauden päästä.
Mikä ihana päivä. Kaikki on ihmeellistä.
Ilma, viini, jota joimme,
suloinen auringonpaiste ja luonnollisesti seuranne.
Sanotte noin kohteliaisuudesta.
Erehdytte, markiisitar.
Olisitte kai toivonut minua miellyttävämpää seuraa,
kuten madame de Bailly.
Emme tapaile enää.
Suokaa anteeksi. Unohdin, että suhde on jo kaksi viikkoa vanha.
Viimeksi mainitsitte nuoren italialaisen kreivittären.
-Kerroinko hänestä? -Kyllä.
Onko hän menettänyt viehätysvoimansa?
Heti kun hän antautui minulle.
Se oli sangen noloa.
Voin kuvitella.
Olen pahoillani. Olette yksin vanhan ystävättären kanssa.
Älkää välittäkö.
Onko mitään ihanampaa kuin ystävyytemme?
Välillämme ei ole ristiriitoja.
Emme salaa toisiltamme mitään.
-Haluatteko istua? -Ei, jatketaan.
Mihin jäimmekään?
Ylistin ystävyyttämme. Vainko minä nautin siitä?
Älkää kerjätkö kehuja. Olenhan täällä kanssanne.
Mitä sanoisitte oopperasta tai teatterista tänään?
Olemme nähneet kaiken tarjolla olevan.
Miksi sulkeutua sisään näin kauniina päivänä?
Ellen erehdy...
He ovat he.
Madame, tunnetteko minut?
Tekö se olette?
Miten voitte? Mitä teille kuuluu?
-Siitä on ikuisuus. -Oletteko kuullut epäonnestamme?
Meidän on elettävä vaatimattomasti.
Ette kertonut kuulumisistanne.
Köyhyys herättää epäluuloa.
Onpa neiti kasvanut.
Se ikäännyttää minua.
Kun hän tuli Pariisiin, oli hän polvenkorkuinen.
Mutta te ette ole muuttunut.
Aika on kohdellut teitä hyvin.
En usko tuota, mutta olette kiltti.
Kävellään ja keskustellaan.
Tässä on markiisi des Arcis, ystäväni.
Hän ei häiritse meitä.
Madame, köyhyydessä voidaan elää, kuten monet ihmiset tekevät,
mutta ajautua vauraudesta varattomuuteen, kuten te,
ja löytää siitä iloa...
Tänään en sure mitään.
Hurskas elämä ei ole niin rajoittava kuin herraskainen.
Uskon teitä sangen hyvin.
Kunnioitan suhtautumistanne.
Älkää kunnioittako meitä liikaa.
Usko palkitsee meitä enemmän kuin luulette.
Elämämme ei ole uhraus, kuin voisi luulla,
vaan siunaus.
Anteeksi, meidän on mentävä.
Näinkö pian?
Meidän on mentävä jumalanpalvelukseen. Emme voi viipyä.
Menkää. Vihaisin itseäni, jos myöhästyisitte.
Mitä haluaisitte tehdä?
Eikö teatteria tänään?
Keitä nuo naiset olivat?
Tunsin äidin kauan sitten.
Hän nai uhkapelurin, joka kadotti heidän omaisuutensa ja kuoli.
Hän jäi yksin tyttärensä kanssa.
Köyhyys ja häpeä karkottivat hänet seurapiireistämme.
Mutta hän ei ole katkera.
Uskonto on hyvä asia.
Erityisesti epäonnisille.
Se antaa heille arvontunnetta.
Eikö hän ole Beauregardin herttua?
Tervehditään häntä.
Tulkaa.
-Markiisitar. -Niin?
-En ymmärrä yhtä asiaa. -Voinko auttaa?
Tuollaisilla kasvoilla seurapiireissämme saa mitä vain.
Puhutteko...?
Ystävättärenne tyttärestä.
Onko hän niin kaunis?
Näin hänessä vain lapsen menneisyydestä.
Hänellä on Rafaelin Madonnan kasvot.
Miksei hän tavoittele parempaa asemaa yhteiskunnassa?
On julmaa, että äiti määrää hänen kohtalonsa.
Vaatimattomuus on parempi kuin häpeällinen yltäkylläisyys.
Miksi nauratte?
Tunnen teidät, markiisi.
Voi ei, madame.
Jos luulette minun ihastuneen tyttöön, ette tunne minua.
En luule mitään. Huvittavaa, että uskonnollisuus voisi kiehtoa teitä.
Ei haittaa, unohdatte hänet parissa viikossa,
kuten italialaisen kreivittären.
Rouvat.
Huomenta.
Heräsitte aikaisin.
En voi nukkua enää.
Onko teillä huolia?
Ystävättärenne kohtalo.
-Kiusaako se teitä? -Ei ole muuta ajateltavaa.
Pieninkin murhe huolestuttaa.
Entä rakennusprojektinne?
Ne sujuvat hyvin ilman minua.
-Oletteko tavannut heitä? -Keitä?
Ystävättäriänne.
-En. -Se ei ole oikein.
Te olette rikas.
Voisitte kutsua heidät illalliselle.
Olen kutsunut heidät kymmeniä kertoja turhaan.
He kieltäytyvät tulemasta.
Seurapiirimme ei sovi heidän yksinkertaisuudelleen.
Vauraus houkuttelee syntiin.
-Voimmeko auttaa heitä? -Tarvitsevatko he apua?
Eikö uskonto ole apu ja rikkaus?
He ovat huolissaan meistä ja rukoilevat puolestamme.
Jos lähetän 20 kultarahaa, kieltäytyvätkö he?
Olen varma siitä.
Miksi he ottaisivat teiltä jotain?
Miksi kieltäytyä ystävän lahjasta?
Me maallikot emme voi ymmärtää -
hartaiden sielujen mielenliikkeitä.
Enkö voi auttaa heitä mitenkään?
Ette, markiisi.
Tuo on julmaa.
Julmaa totisesti.
Voi ei.
Markiisitar,
olen nähnyt tytön kerran...
Ettekä näe häntä uudestaan.
Madame,
koska olette ystäväni,
haluan tunnustaa jotain. Salasin teiltä jotain.
Jotain?
Kuninkaan puistossa,
kun puhuitte äidin kanssa, kävelin tyttären kanssa.
En voinut olla katsomatta häntä.
Joka kerta hän kääntyi pois ja katsoi maahan.
Mutta sitten...
Keskustelunne oli päättymässä,
kun katseemme vihdoin kohtasivat.
Miten ihastuttavaa.
Hänen katseensa,
niin vaatimaton, rehellinen,
syvällinen katse,
vailla keimailua ja teennäisyyttä.
Katse -
täynnä puhuttelevaa todellisuutta,
vaikkakin selittämätöntä.
Näittekö tuon kaiken?
Kuinka pitkään hän katsoi teitä?
En osaa sanoa. Ehkei kokonaista sekuntia,
mutta pisimmän mahdollisen sekunnin,
loputtoman sekunnin, joka on vielä mielessäni.
Markiisi!
Mielikuvituksenne on uskomaton.
Nuori, hämmentynyt nainen -
vilkaisee teitä, ja te ryhdytte uneksimaan.
Te, järkevä mies,
epikurolainen, jonka mukaan olemme vain massa atomeja.
Näin järkeni sanoo minulle.
Mutta koskaan ei katse ole ollut niin rehellinen.
Teidän "koskaan" on yhtä pitkä kuin "aina".
Minä tiedän sen.
Ehkä kokoelmastanne puuttuu hurskas nainen.
Olette oikeassa.
Olette oikeassa. Kuitenkin...
Olkaa varovainen.
Älkää sotkeko tyttöä tuntemiinne naisiin.
Häntä ei voi vietellä tai lähestyä.
Ette voi voittaa.
Uskokaa minua,
jotta ette kärsisi, unohtakaa tyttö.
Ystäväni, mitä hulluutta!
Suunnitelmanne on järkyttävä.
Miksi niin?
Miksi markiisi kiintyisi tähän tyttöön -
eikä johonkin muuhun?
Markiisi ei voi vastustaa sitä, joka vastustaa häntä.
Jos herätin suuria tunteita, johtuivat ne minun vastustuksestani.
Rakkaus kasvaa, kun sen kohde pakenee.
Olette varma itsestänne.
Markiisi vierailee päivittäin -
kysymässä, onko minulla uutisia tytöstä ja hänen äidistään.
En odottanut markiisin olevan niin helppo saalis.
Pelkään kuitenkin,
että tekonne on liioiteltu.
Tekoni on riittämätön suhteessa tuskaan, jota markiisi tuotti minulle.
Olkaa rehellinen.
Ettekö tiennyt hänen häilyväisyydestään?
Miksi olla vihainen epärehelliselle miehelle,
jos luonto on tehnyt hänestä sellaisen?
Olisiko oikein antaa epärehellisyyden vallita?
Vihassani on oikeudenmukaisuutta.
Kostoni ei ole henkilökohtainen.
Näen itsessäni naissukupuolen, ja hänessä miehet.
Tehdäksemme oikein, sydämemme on oltava -
puhdas ja vailla kaunaa.
Madame,
puhtaus innoittaa minua.
Jos kukaan ei yritä parantaa miehiä,
kuinka voimme parantaa yhteiskuntaa?
On tylyä toivoa muiden kärsivän.
Katsokaa ihmiskuntaa.
Vain tuska saa ihmiset tunnistamaan virheensä.
Hyvyydenkö vuoksi haluatte hänen kärsivän?
Kyllä.
Haluan valaista hänen mielensä.
Madame, olkaa hyvä.
Mikä hätänä?
Kerro minulle.
Onko se nainen?
Tiedän, että se on nainen.
Rakastat häntä, mutta hän ei rakasta sinua.
Rakkausasiat menevät aina niin.
Toinen aina rakastaa liikaa, ja toinen liian vähän.
Isäni sanoi, että luonto rakastaa epätasa-arvoa ja kärsimystämme.
Toisilla on aina muita enemmän. Joka suhteessa ja asiassa.
Jopa nautintoja.
Leikitään.
Sulje silmäsi.
Kuvittele, että olet hänen kanssaan,
että minä olen hän.
-Yritä, markiisi. -Tämä ei toimi.
En voi tehdä noin hänen kanssaan.
Se olisi loukkaus hänen puhtaudelleen.
Hurskas nainen vuoteessa miehen kanssa on silti nainen.
Ei hän.
Päivää, markiisi.
Voitte paremmin kuin eilen.
Pelkäsin teidän sairastuneen.
Katsokaa tätä maalausta. Se sopisi asuntoonne.
Eivätkö nuo lampaat ole viehättäviä?
Ei, minulla ei ole uutisia.
Voisinko saada hänen muotokuvansa?
Mikä ajatus! Teidän täytyy vielä levätä.
Näin hänet vain kerran,
ja epämääräinen kuva hänen kasvoistaan -
on jäänyt mieleeni.
Epämääräisyys on syy kärsimykseeni.
Realistinen muotokuva -
hillitsisi mielikuvitustani.
Voisin nähdä lohduttavia virheitä, koska en näe häntä enää.
Uneksitte, markiisi.
Miksi hän antaisi maalata kasvonsa, jos hän kätkee ne huolella?
On absurdia, että uskonto saa luonnon jalokivet -
kätkeytymään varjoon. Mikä on raaempaa?
Varokaa sanojanne. Vähemmästäkin voi loukkaantua.
En piittaa niistä, jotka elävät vain kuollakseen hyvin.
Oletteko varma, että kykenette luennoimaan -
ja puolustamaan libertiinejä?
Olette ollut viikkoja kuin piesty koira.
Olen tehnyt kaikkeni unohtaakseni hänet.
Olen tehnyt kaikkeni.
Mitä enemmän yritän, sitä paremmin muistan.
Tehkää minulle palvelus.
-Mikä palvelus? -Säälikää minua.
Haluan nähdä hänet.
Se on vaikeaa.
Voisin menettää heidän ystävyytensä auttamalla teitä.
Voi ei, älkää hylätkö minua.
En ole vastuussa teoistani.
Säästäkää heidät hulluudeltani.
Löydän heidät.
Lähetän satoja miehiä etsimään heitä ja löydän heidät.
Tunkeudun heidän asuntoonsa.
Varokaa väkivaltaista mielentilaani.
Olette oikeassa.
En toimi teidän, vaan heidän vuoksenne.
Antakaa minulle ainakin aikaa.
Niin vähän kuin vain voin.
Kiitos, ystäväni.
Istukaa, olkaa hyvät, ja syökää.
Juokaa viiniä lohduttautuaksenne niistä kieltäytymisistä,
joita harras elämä edellyttää.
Hyödyntäkää markiisin poissaoloa.
Kärsimättömyytensä vuoksi hän voi palata aiemmin.
Odotan innolla kohtausta, jonka hän järjestää.
Varmaan voin arvostaa myös teidän osuuttanne.
Olemme harjoitelleet päiväkausia.
Voitte uskoa, että teemme parhaamme.
Tämä asu pukee teitä hyvin.
On vaikea kuvitella, että vain vähän aikaa sitten...
Markiisin vaunut lähestyvät.
Markiisi pyysi ilmoittamaan tulonsa.
Saattakaa hänet sisään.
Käskin hänen yllättyä läsnäolostanne -
ja kieltäytymään ensin illallisesta.
Katsotaan, miten hyvä näyttelijä hän on.
Markiisi.
Tekö täällä?
En tiennyt, että illallistatte. En ole pukeutunut.
Vierailin ystäväni luona täällä lähellä -
ja paluumatkalla Pariisiin ajattelin, että jos tiedätte minun olleen täällä -
enkä tullut tervehtimään, moittisitte minua.
Teitte hyvin. Olette tervetullut.
Tunnetteko madame de Joncquièresin ja hänen tyttärensä?
Oletteko unohtanut?
Tapasimme heidät Kuninkaan puistossa.
Ei, minä muistan.
En halua häiritä teitä pidempään.
-Sallikaa minun vetäytyä. -Lähdettekö?
En halua häiritä.
Entä jos ärryn pikaisesta lähdöstänne?
En halua ärsyttää teitä.
Ennen tuloanne puhuimme libertiineistä.
Ajoituksenne on täydellinen.
Miksi niin?
Kyllä.
Olettehan tutkinut heitä.
En.
Älkää olko vaatimaton.
Ei, minä...
Olette väärässä.
Ettekö lukenut heitä tuomitaksenne heidät?
Kyllä, aivan niin, tuota...
Hieman.
Kertokaa, miksi he ovat niin kammottavia.
Ajattelemme kuten te.
Mutta minä...
-Minä en... -Libertiinit ovat sitä mieltä,
että heidän filosofiansa on hyödyllisempi kuin uskonto,
sillä se tekee onnellisiksi. Mitä sanotte?
Tuota...
-Kuuntelemme. -Kyllä, tuota...
Nautinto... Nautinnon tavoittelu -
on syy kaikkeen epäonneen.
Libertiinit ovat kuin lapset.
He ajattelevat vain nautintoa.
Mutta kuinka paljon kyyneliä nautinnon hetken tähden?
Kuinka hieno mielikuva.
Kyllä, ja osuva.
Nautinto haluaa nautintoa. Ihmiset ovat kyltymättömiä.
Ja oikukkaita.
Ja onnettomia.
Ja hämmentyneitä toiveidensa kanssa.
Juuri niin.
Saanko esittää kysymyksen?
Tyttäreni kysyi eilen, pitääkö ylevän etsimistä vastaan taistella.
En tiennyt, mitä sanoa.
Neiti,
ylevyys riippuu Luojastamme.
Ylevyys ei ole intohimo, vaan tunne.
Tunne, joka täyttää sielumme, ja joka hetkessä,
huumaavassa hetkessä -
osoittaa absoluuttisen Totuuden.
Sitä oivaltaa jumalaisen rakkauden,
kuin sielun ainoa ravinto olisi Pyhä Kirja.
Halusitteko te liittyä papistoon?
Suokaa anteeksi.
Varoitin, että illallinen jäisi lyhyeksi. Aikataulumme on tämä.
Ei hätää. Varoititte minua.
Olisin pahoillani, jos laiminlöisitte velvollisuuksianne.
Haluan antaa teille kirjan, josta puhuin.
Tulkaa.
Neiti,
toivottavasti vastasin teille.
Kyllä, herra.
Sielut, joita kiinnostaa ylevyys,
ovat hienoimpia.
Neiti,
äitinne odottaa teitä.
-Näkemiin, rouva. -Näkemiin, herra.
Näkemiin, neiti.
Mikä ihastuttava lapsi.
Olen samaa mieltä.
-Kuinka käyttäydyin? -Olitte täydellinen.
Melkein vakuutuin argumenteistanne.
Miksi he lähtivät? Miksette pidätellyt heitä?
Onko kritiikki ainoa palkkioni?
Kuka pariisitar tekisi yhtä paljon?
Anteeksi, olette ainutlaatuinen.
Olette ainoa ystäväni. Olen kiittämätön hirviö.
Mikä on mielentilanne?
Haluan tytön tai menehdyn.
Neuvon teitä unohtamaan tuon aatoksen.
Hyvät naiset, olemmeko tavanneet aikaisemmin?
Illallistimme madame de La Pommerayen luona.
Kas vain,
mikä yhteensattuma.
Emme rikkoneet sinettiä, jotta voitte avata sen.
-Antoiko pappi sen teille? -Kyllä, rouva.
Hän antoi sen ripin jälkeen ja pyysi, että hän avaisi sen yksin.
Miten herran palvelija oikeutti tekonsa?
Hän sanoi tyttäreni kauneuden olevan vaarallisin lahja,
jonka Jumala suo naiselle.
Miehet huomaavat hänet ja yrittävät vietellä hänet,
ja vain rehellinen mies voi suojella häntä.
Mikä lurjus. Mitä te sanoitte?
Vaikenin.
Hän lisäsi, että Luoja kaitsee häntä,
sillä hieno herrasmies -
on liikuttunut hänen hartaudestaan.
Hyvä markiisi, näin siis rahoitatte kirkkoa.
Oikein hyvä. Olen mielissäni.
Käykää kirkossa. Jos pappi pyytää vastausta,
sano, että annoit kirjeen äidillesi, joka poltti sen.
Mikä idiootti olinkaan. Olen epätoivoinen.
Rukoilen teitä, tarvitsen teitä.
Neuvokaa. Miten voin puhua heille loukkaamatta heitä?
En tee mitään ilman suostumustanne.
Muuta ei ole tehtävissä.
Ette saa tyttöä. Se on loppu.
Anteeksi, että tulen tänne.
En tiedä, miten muuten puhua teille.
Kirjeeni tyttärellenne hämmensi teidät,
mutta uskokaa, että sen innoitti rehelliset ja aidot tunteet.
Haluan tarjota tyttärellenne -
suotuisat elinolosuhteet.
Haluan suojella hänen sieluaan -
tätä julmaa ja paheellista maailmaa vastaan.
Kukaan ei ole herättänyt minussa tällaista hyvyyttä.
Tässä on takuuksi kirje,
joka oikeuttaa teidät 600 kultarahaan.
Voitte käyttää ne kuten haluatte.
Jos ette omaan hyvinvointiinne, jota halveksitte,
voitte antaa ne vähäosaisille, joiden puolesta rukoilette.
Neiti,
tässä on teille aitoja timantteja -
osoitukseksi aidoista tunteistani.
Näkemiin.
Elämäni on käsissänne.
Otammeko tarjouksen vastaan?
Haluatteko hyväksyä sen?
Kyllä, teidän luvallanne.
Emme ole vielä saaneet kaikkea.
Mitä muuta voimme saada?
Tämä on jo paljon kaltaisillemme naisille.
Se ei ole tarpeeksi..
Nämä ansiot takaisivat onnemme.
Sanoin, ettei se riitä.
On vaarallista toivoa enempää.
Istukaa. Ottakaa kynä.
Kirjoittakaa hänelle vastaus täynnä halveksuntaa.
Annan sen hänelle.
-Älkää puhuko. -Olen liian kiltti.
Juonittelette, ja minun pitäisi vaieta?
Olisitte nähnyt naisparkojen loukkaantumisen.
Esittelin teidät ystävänäni ja rehellisenä miehenä.
Olen häpeissäni.
Suokaa anteeksi.
Antakaa anteeksi, rukoilen teitä.
Pitääkö teidän ahdistella kaunista ja hyveellistä tyttöä?
Miten minusta tuli kumppaninne?
Heittäytykää jalkoihini, pyytäkää anteeksi -
ja luvatkaa jättää ystäväni rauhaan.
Antakaa minulle anteeksi.
Auttakaa minua.
Rakkaus on kirous. Se muuttaa meidät.
Minun on saatava se tyttö!
Katsokaa minua.
Säälikää ja auttakaa minua.
Mitään ei ole tehtävissä. Unohtakaa hänet.
Tässä on kaksi taloa -
ja kolme kertaa edellistä suurempi maksu.
Mitä sanotte?
Mitä mieltä olette?
Voitteko sanoa jotain, joka antaa toivoa tai edes epätoivoa?
Onko se liian vähän?
Kun lähdin viimeksi,
sanoin elämäni riippuvan teistä.
Kysymyksessä ei ole vain kohtaloni,
vaan koko terveyteni.
Toivottavasti näen teidät pian.
Älkää itkekö vaan kirjoittakaa.
Rukoilen teitä.
Hän uhraa puolet omaisuudestaan. Eikö se riitä?
Vain prinssi olisi yhtä antelias.
Tarjous on liian vähäinen minulle.
Kirjoittakaa.
Olkaa armelias.
Kirjoittakaa. Saatte palkkion. Takaan sen.
Olette tehnyt miehestä hullun.
Iloitkaa kostostanne.
Iloitako nyt?
Kun tavoite on lähellä?
Ettekö ole saavuttanut sitä?
En.
Olette salamyhkäinen.
Haluatteko hänen antavan lisää omaisuudestaan?
Haluatteko tuhota hänet?
Mitä muuta haluatte?
Mitä ajattelettekin, vaikutatte itsevarmalta.
Varokaa.
Nauttikaa voitostanne älkääkä pyytäkö enempää.
Kuinka monta kuningasta on kaatunut liiasta itsevarmuudesta?
Olen jo kuollut.
Mitä voin enää pelätä?
Markiisi.
Oletteko palannut tiluksiltanne?
Teidän piti olla siellä vuosi.
Pitkästyttääkö yksinäisyys?
Kolme viikkoa siellä oli kuin kolme vuotta.
En ole onnellinen missään.
Olen päättänyt tehdä ikäiseni miehen suurimman typeryyden.
Nain hänet.
Se on vakava päätös ja vaatii harkintaa.
Minulla on vain yksi ajatus. En voi tulla tätä onnettomammaksi.
Voitte olla väärässä.
Siksi haluaisin teidän -
neuvottelevan puolestani.
Menkää kysymään äidiltä,
ottakaa selvää tytön tunteista.
Olkaa varovainen.
Vaarannatte omaisuutenne ja maineenne.
Ette voi perääntyä.
Ajatelkaa läheistenne pilkkaa.
He eivät ymmärrä, miksi naisitte köyhän tytön.
Ette voi koskaan enää luvata naiselle avioliittoa,
kuten olette usein tehnyt.
Nuoren naisen kauneus katoaa.
Ette tunne hänen luonnettaan ja joudutte kestämään sitä -
lopun elämäänne.
Olen miettinyt asiaa monta kertaa.
Olette hyvä ystävä -
ja haluatte repiä onnettoman intohimon sydämestäni.
Teidän olisi revittävä sydämeni.
Kiitos, madame.
Onnittelut, neiti.
Madame oli oikeassa.
Kärsivällisyytemme on palkittu.
Markiisi haluaa naimisiin kanssasi.
Miksi tuo ilme?
Iloitse kanssani.
Mikä hätänä?
Saamme sekä omaisuuden että nimen.
Äiti.
Ei koskaan ollut puhetta avioliitosta.
Luulin madamen haluavan markiisin maksavan häilyväisyydestään.
Madame rakastaa meitä.
Hänen hyvyytensä on suurempi kuin hänen kaunansa.
Anteeksi.
En voi olla kiitollinen hänelle.
-En pidä siitä naisesta. -Kuinka uskallat sanoa noin?
Hän liikuttui epäonnestamme ja on meille hyvä.
Mekin olemme hyviä hänelle.
Älä unohda, mistä tulemme.
En ole unohtanut.
Emme salanneet asiakkailtamme sitä, mitä olimme.
Avioliitto on sinun hyväksesi.
Mitä hyvää on naida mies, jota petämme?
Saat kunnioitettavan aseman.
Onko kunnioitettavaa pettää sakramentti ja valehdella miehelle?
Unohda sakramentti.
Jokainen avioliitto on järjestetty.
Siinä ei ole mitään vikaa.
Se palauttaa arvosi ja vapautesi.
Mitä arvoa on teeskennellä rakastavansa?
Järjestelyt synnyttävät tunteita.
Sydämesi oppii rakastamaan.
Jos pitäisin markiisista, kohtaloni olisi entistä tuskallisempi.
Miksi sanot noin?
On julmaa pettää viaton mies,
mutta vielä julmempaa pettää rakastamansa mies.
Voiko toista rakastaa ja pettää?
Äiti,
jos markiisi tietäisi, keitä olemme...
Hän tappaisi meidät.
Madame.
Ette ole sanonut mitään. Olette etäinen.
Anteeksi, herra.
Pidittekö seremoniasta?
Kyllä.
Olette kalpea. Oletteko kunnossa?
Kyllä, herra.
Voitte palata huoneisiinne.
Kutsukaa minua, kun haluatte.
Odottakaa.
Saanko nähdä hymynne?
Kiitos.
Jättäkää meidät kahden.
Viimeinen varokeino. Toin tämän.
Markiisi luulee, että olet koskematon.
Teeskentele viatonta ja ota tämä.
Siten hän ei epäile neitsyyttäsi.
Laita sitä lakanoihin.
Tyttäreni...
En ymmärrä.
Olet kokenut paljon pahempaakin.
Ei, äiti.
En mitään näin pahaa.
Luulen,
että Jumala rankaisee minua, kun esitin hänen palvelijaansa.
Puhu hiljempaa.
Jätä Jumala ulkopuolelle.
Hän ei auttanut, kun rukoilimme häntä.
Miksi hän rankaisisi meitä?
Mitä pelkäät?
Luulin, että pidät markiisista.
En pidä itsestäni.
Kokoa itsesi.
Kuuntele minua.
En riemuitse näistä järjestelyistä, mutta hyväksy valheet ja petokset.
Maailma perustuu valheille.
Näin se on. Meidän on hyödynnettävä niitä.
Sukupolvet ennen meitä ovat selvinneet niistä.
Sinäkin selviät.
Olen varma.
Madame,
olette yhtäkkiä teille vieraan miehen talossa.
Älkää huoliko.
Teidän puhtauttanne ei viedä teiltä,
ennen kuin tunnette vetovoimaa, joka vie kaksi rakastavaista nautintoon.
En tee mitään pakottaakseni teidät.
Oppikaa tuntemaan minut.
Päivää, ystäväni.
Olette iloinen.
En tohdi kysyä syytä.
Olette väärässä.
Syy lienee hänen kauneutensa tai sielunsa.
En ole aviomies, joka vaatii oikeuksiaan.
Pilkkaatte minua.
Ei, iloitsen puolestanne.
Puhtaus on kaiketi tarttuvaa.
Tai nautinnon pidättäminen on mieluisaa.
Aivan niin.
Tyytyväisyys on usein sama kuin kärsivällisyys.
Unohditteko, että tulin hakemaan teitä?
En, odotin teitä. Ajatus on hurmaava.
Haluan mennä Kuninkaan puistoon. Sinnehän viette meidät?
Siellä annan teille häälahjani.
Muistan ylpeänä,
että tapasitte vaimonne puistossa.
Minun vaimoni.
Sana kuulostaa vielä oudolta.
Totutte siihen.
Miksi ette avioidu?
Kenen kanssa? Kuka vannoisi minulle uskollisuutta?
Aviomiehen uskollisuus ei ole välttämätön.
Kyllä, mutta jos minun olisi uskoton,
loukkaantuisin syvästi.
Ja olen kostonhimoinen.
Saisitte tietysti kostonne.
Voisimme muuttaa samaan palatsiin.
Me neljä olisimme hienoa seuraa.
Kuulostaa ihastuttavalta, mutten avioidu.
Ainoa mies, jonka kanssa olisin mennyt naimisiin...
Minunko?
Nyt voin tunnustaa sen teille.
Miksette sanonut sitä?
Tein hyvin vaietessani.
Vaimonne sopii teille paremmin.
Rakas vaimoni.
Markiisittarella on yllätys.
Hän vie meidät muistojen polulle.
Menkäämme.
Markiisitar, eilinen seremonia oli kaunis ja sangen onnistunut.
Siinä yhdistyi kauneus ja hartaus,
mikä antoi sille erityisen hehkun.
Tunsitteko sen?
Kyllä.
Voitte olla siitä ylpeä. Se teki vaikutuksen.
Toivottavasti muistatte sen pitkään.
Ei epäilystäkään.
Mitä kautta menemme puistoon?
Ajuri tietää oikotien.
En halua ärsyttää, mutta ajurinne ymmärsi teidät väärin.
Hän ymmärsi oikein hyvin.
Olemme melkein perillä.
Tässä. Olemme perillä.
Mikä pila tämä on?
Miksi olemme tämän hökkelin edessä?
Mikä hätänä?
Miksi noin pettyneet ilmeet?
-Madame. -Niin?
Nouskaa ulos ensin.
-Älkää. -Ulos, te kaksi.
Miksi tuo äänensävy?
Se sopii tuollaisille naisille.
On aika nousta ulos.
Menkää.
Mitä tämä tarkoittaa?
Täällä vaimonne ja anoppinne harjoittivat liiketointaan -
vuosien ajan rouva ja neiti d'Aisnonina.
Mitä? Voitteko selittää?
Perheenne voi selittää itse.
Madame?
Puhuiko markiisitar totta?
-Tunnetteko tämän ilotalon? -En.
Antakaa minun selittää.
Isäni oli paroni Obolensky,
ja äitini kreivitär Demontoy.
Minun piti naida Grimaud'n herttua, mutta minä...
Kyllä, herra.
Madame puhuu totta.
Työskentelimme täällä.
Ette te.
Kyllä, herra.
Mitä teitte täällä?
Vastatkaa.
Kuka tahansa saattoi viettää yön kanssamme.
Jos pilailette kanssani,
on se asiatonta.
Asiatonta? Niinkö luulette?
Saitte rehellisen naisen ja kyllästyitte häneen.
Minä olin se nainen.
Sain teidät naimisiin arvoisenne naisen kanssa.
Tekö tämän järjestitte?
Jos kaikki itseään kunnioittavat naiset tekisivät näin,
teidän kaltaisianne miehiä ei olisi.
-Entä ystävyytemme? -Mikä ystävyys?
Markiisi, olitte intohimonne pauloissa.
Ette huomannut toisen tunteita.
Ette näe häveliäisyyden taakse.
Jos murheellinen nainen hymyilee, hymyilette takaisin -
aavistamatta ahdistavaa tuskaa.
Oliko kaikki teatteria?
Se huvittaa koko Pariisia.
Markiisi!
Kuinka uskallatte lähestyä?
Kävelkää ylitseni, ansaitsen sen,
mutta kuunnelkaa minua.
Poistukaa henkenne vuoksi.
-Kuunnelkaa. -En halua kuulla!
-Antakaa hetki. -Madame.
Älkää koskeko minuun,
tai en vastaa teoistani.
Madame...
Miksi?
Miksi petitte meidät?
En pettänyt teitä.
Älkää huoliko. Saatte paljon rahaa.
Puhun kunniastamme.
Tyttäreni kunniasta. Lupasitte pelastaa sen.
Eikö ole kunnia olla kumppanini?
Mies petti teidät,
ja halusitte mukaan tähän juoneen.
Jos naiset toimisivat näin,
olisi suurempi kunnia olla nainen.
Ymmärrän teitä.
On väärin, että usein kunnioitetut naiset -
voivat pettää teitä näin.
Älkää masentuko.
Unohtakaa, mitä ihmiset sanovat,
ja olkaa hilpeä itsenne.
Menkää tieltä.
Päästäkää minut omaan kotiini.
Nämä miehet toivat hänet.
Hänet ongittiin Seinestä. Hän hengittää vielä.
Mitä odotatte? Karkottakaa nämä ihmiset.
Miehet odottavat palkkiota.
Se on iso summa huorasta.
Sain hänet vähemmällä.
Toivottavasti hän oli kauniimpi.
Menkää.
Menkää pois.
Pois.
Olen nälkäinen. Tarjotkaa illallinen.
Mitä nyt?
Mitä?
Hän toipui ja pyörtyi uudestaan.
Lääkäri ei tiedä, selviääkö hän.
Lopettakaa.
Soittakaa jotain muuta.
Ei.
Jotain muuta.
Mitä tuolla tapahtuu?
Se on madame.
Hän pakeni kamarineidon nukkuessa.
-Päästittekö hänet lähtemään? -Saimme hänet kiinni.
-Yrittikö hän paeta? -Varmasti.
Valaiskaa työhuoneeni. Haluan nähdä vaimoni.
Tulkaa sisään.
Jos teillä on voimia paeta,
voitte kuunnella minua.
Kunniani estää minua jättämästä vaimoani -
rahattomaksi ja asunnottomaksi.
Kertokaa äidillenne,
että hän saa asunnon Rouenissa ja rahaa.
Kiitos, herra.
En ole lopettanut.
Tulkaa lähemmäksi.
En voi.
En ansaitse -
tulla lähellenne.
-Te sanoitte niin. -Olen pahoillani.
En pidä teitä pahana.
Teidät sotkettiin katalaan juoneen.
Teidät pakotettiin valehtelemaan.
Kyllä.
Periaatteeni eivät ole nykyaikaiset.
Vastustan rakkaudetonta liittoa.
Annan teille vapautenne.
Voitte pitää nimeni ja asua, missä haluatte.
Miettikää sitä.
Herra...
Antakaa minulle pimein kulma talostanne.
Pysyn siellä hiljaa.
Ette ymmärrä. Olette vapaa.
Olen vapaa vain silloin, kun ymmärrätte käytökseni,
kun ymmärrätte, kuinka paljon vihaan valheita.
Olen vapaa, kun ymmärrätte, miten kaukana menneisyyteni minusta on.
Uskon, että olette rehellinen.
Jos koskaan lausuin halventavaa sanaa teistä,
olen pahoillani.
Olkaa varma, ettei enää koskaan -
vaimoni kuule loukkauksia.
Voin piiloutua katseeltanne.
Sanastannekin menen pois.
Onnenne ei ole vaarassa. Unohtakaa minut.
Olen antanut teille anteeksi.
Ette usko minua.
Madame.
Madame!
Rukoilen teitä.
Nouskaa ylös.
Markiisitar, nouskaa.
Tulkaa.
Madame des Arcis.
Odottakaa, palaan pian.
Madame.
Lähdettekö Pariisista?
Lähettikö madame de La Pommeraye teidät vakoilemaan?
Pilailette varmaan.
Olen paronittaren ystävä.
Teitä ei tarvitse vakoilla.
Juorut ovat yksityiskohtaisia.
Teidän pitäisi tuntea minut.
Ystävyyteni madamen kanssa ei tee minusta hänen rikostoveriaan.
En iloitse epäonnestanne.
Lähdemme vaimoni kanssa maaseudulle.
Palaamme, kun siitä ei ole seuraamuksia hänelle tai minulle.
Uusi skandaali karkottaa vanhan.
Olkaa kärsivällinen. Ihmiset unohtavat.
Kiitos, madame.
Melkein unohdin.
Jos tapaatte madame de La Pommerayen,
kiittäkää häntä.
Mistä?
Kostollaan hän teki palveluksen.
-Minkä palveluksen? -Parhaan mahdollisen.
Olisi hullua syyttää häntä kaunastaan.
Ilman sitä en olisi tavannut vaimoani.
Minä...
Kävin tapaamassa paronitarta.
Kuinka hän voi?
Oikein hyvin.
En ole nähnyt häntä aikoihin.
Asuuko hän samassa talossa?
Kyllä. Vastapäätä markiisi des Arcis'ta.
Aivan.
Tapasin hänet silloin.
Kenet?
Markiisin.
Todellako?
Puhuitteko hänelle?
Olen liian utelias, mutta -
olette ystäväni.
Hän oli menossa maaseudulle.
Hän tervehti minua.
Oliko hän yksin?
Oliko hän vaimonsa kanssa?
Ei.
Kuulin hänen vaimonsa lähtevän hänen kanssaan.
Hän oli yksin.
Ihmiset keksivät juoruja.
Hän oli yksin.
Kuten te täällä.
En välitä, jos hän oli vaimonsa kanssa.
Sydämeni on tyyni.
Tekstitys: Marja Härmänmaa